Alue ja Ympäristö on vertaisarvioitu tiedelehti, joka julkaisee laajasti aluetieteen ja yhteiskuntatieteellisen ympäristötutkimuksen alle sijoittuvaa tutkimusta. Lehti on ilmestynyt säännöllisesti vuodesta 1971 alkaen, ensimmäiset 20 vuotta Aluesuunnittelu-nimisenä ja vuodesta 1991 lähtien nykyisellä nimellään. Lehden kirjoittaja- ja lukijakunta koostuu useiden tieteenalojen tutkijoista, opiskelijoista, työssään ympäristötietoa tarvitsevista ja muista kiinnostuneista. Alue ja Ympäristö on suomenkielinen, mutta julkaisee myös muun kielisiä suomalaiseen tieteelliseen keskusteluun kiinnittyviä tekstejä harkinnanvaraisesti. Lehden tavoitteena on kriittisen, teoreettisesti motivoidun ihmismaantieteen, aluetieteen ja yhteiskunta- ja ihmistieteellisen ympäristötutkimuksen tieteellisten keskustelujen saavutettavuus sekä suomenkielisen käsitteistön kehityksen tukeminen. Lehti julkaisee vertaisarvioituja artikkeleita ja katsauksia sekä monenlaisia muita kirjoituksia, kuten lektioita, kirja-arvioita ja vapaamuotoisempia epifyytti-tekstejä. Alue ja Ympäristö -lehti noudattaa ns. timanttista avoimen julkaisemisen mallia: lehti ei peri maksuja kirjoittajilta ja julkaistut tekstit ovat välittömästi avoimesti saatavana tiedelehtien Journal.fi-palvelussa. Lehti saa tiedelehtitukea Tieteellisten seurain valtuuskunnalta (TSV) ja on mukana Suomen tiedekustantajien liiton toiminnassa. Alue ja Ympäristö käyttää TSV:n vertaisarviointitunnusta, joka kertoo, että vertaisarviointi on toteutettu kansainvälisen tiedeyhteisön noudattamien laadullisten ja eettisten periaatteiden mukaisesti. Vuonna 2022 Alue ja Ympäristö sai Suomen tiedekustantajien liiton Vuoden tiedelehti -palkinnon.
Yhteiskuntatieteellisen ympäristötutkimuksen seura
Artikkelin lähettämisen yhteydessä tekijä hyväksyy sähköisen kustannussopimuksen (avaa linkki ja LUE!). Kustannussopimus kattaa kirjoituksen julkaisun Alue ja ympäristö -lehden paperi- ja/tai verkkolehdessä Open Access -periaatteiden mukaisesti Creative Commons Attribution 4.0 -lisenssillä BY-NC-ND [https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0/deed.fi]. (huom! muutettu 15.4.2026!) Ehdot antavat kenen tahansa ilman korvausta kopioida teosta ja levittää sitä edelleen missä tahansa välineessä ja muodossa edellyttäen että teoksen julkaisemisen yhteydessä ilmoitetaan tekijän tai tekijöiden nimi ja noudatetaan muita lisenssin ehtoja. Huomaa, että ko. lisenssi kieltää aineiston käytön kaupallisiin tarkoituksiin. Tekijänoikeuksista saa lisätietoa Kopioston sivuilta. Alue ja ympäristö on tieteellinen aikakausjulkaisu, joka ei tavoittele kaupallista hyötyä vaan kustannussopimuksen tavoitteena on tunnustaa tekijän moraaliset oikeudet teokseen ja mahdollistaa Alue ja ympäristö -lehden tarjoama tieteellisen tiedon levittäminen niin painetussa muodossa kuin sähköisillä foorumeilla Julkaistujen artikkeleiden metadatan käyttölisenssi on Creative Commons CC0 1.0 Universal (CC0 1.0). Lisätietoa avoimesta julkaisemisesta: •https://portti.avointiede.fi/tutkimusjulkaisut/tiede-avoimeksi-tutkijat-avainasemassa •https://libraryguides.helsinki.fi/oa/lisenssit
*]:pointer-events-auto R6Vx5W_threadScrollVars scroll-mb-[calc(var(--scroll-root-safe-area-inset-bottom,0px)+var(--thread-response-height))] scroll-mt-[calc(var(--header-height)+min(200px,max(70px,20svh)))]" dir="auto" data-turn-id="request-WEB:5ae77213-c539-4769-b885-88edd69649ec-4" data-turn-id-container="request-WEB:5ae77213-c539-4769-b885-88edd69649ec-4" data-testid="conversation-turn-6" data-scroll-anchor="false" data-turn="assistant"> Tämä kommenttipuheenvuoro tarkastelee Kunnaksen, Mäkisen ja Sulkavan (Alue ja Ympäristö 1/2026) esitystä itärajan luonnonympäristöjen ennallistamisesta ratkaisuna, joka yhdistää ekologisia, taloudellisia ja turvallisuuspoliittisia tavoitteita. Puheenvuoro tunnistaa ennallistamisen merkityksen biodiversiteetin vahvistamisessa, hiilinielujen palauttamisessa, maaseudun elinvoiman tukemisessa sekä ympäristö- ja ilmastoturvallisuuden kytkemisessä osaksi kokonaisturvallisuutta. Samalla se arvioi kriittisesti luonnollisten esteiden puolustukselliseen hyödyntämiseen liittyviä oletuksia. Historialliset analogiat tarjoavat hyödyllisiä näkökulmia, mutta niiden soveltaminen nykyiseen turvallisuusympäristöön edellyttää varovaisuutta sodankäynnin teknologisen murroksen vuoksi. Erityistä huomiota kiinnitetään droonisodankäynnin muuttamaan maastologiikkaan sekä luonnon militarisointiin liittyviin eettisiin ja poliittisiin kysymyksiin. Kriittinen tarkastelu sijoitetaan laajempaan turvallisuuskeskusteluun, jossa hybridioperaatiot, kybervaikuttaminen ja informaatiosodankäynti haastavat rajakeskeisen turvallisuusajattelun. Ennallistaminen näyttäytyy ennen kaikkea ekologisesti ja ilmastollisesti perusteltuna politiikkana, jonka mahdolliset turvallisuushyödyt ovat merkittäviä mutta rajallisia.
Copyright (c) 2026 Jussi P. Laine https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Ennallistamalla luonnollisia esteitä itärajalle
Epifyytti-tekstissämme esitämme kokonaisvaltaisen suunnitelman Venäjän ja Suomen välisen rajaseudun turvaamiseksi luonnollisia esteitä hyödyntämällä. Suunnitelman motiivina on se, että tunnistettaisiin nykyistä paremmin erityisesti Itä-Suomeen kytkeytyviä erilaisia intressejä, niiden välisiä mahdollisia ristiriitoja ja keinoja näiden tekijöiden yhteensovittamiseksi. Samaten tulisi kiinnittää nykyistä laajempaa huomiota näiden ristiriitojen ratkaisemiseksi otettaessa huomioon erityisesti maanpuolustukselliset, taloudelliset, sosiaaliset ja myös ekologiset näkökulmat. Väitämme, että luonnollisten esteiden hyödyntäminen maanpuolustuksessa olisi sekä taloudellisesti kustannustehokasta että yhteiskunnallisesti merkityksellisistä – unohtamatta myöskään luontoympäristön puolustamisen välttämättömyyttä osana elämän turvaamista. Lisäksi esteenä luonnonolosuhteet toimivat tehokkaammin kuin esimerkiksi verraten vaivattomasti ohitettava aita.
Copyright (c) 2026 Jan Kunnas, Juha Mäkinen, Risto Sulkava https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Latvuspeitto ja läpäisemättömät pinnat viherrakenteen arvioinnin työkaluina kasvavassa kaupungissa – esimerkkinä Tampereen kolme asuinaluetta
Kaupungin kasvu vaikuttaa viherrakenteeseen ja sen tuottamiin ilmasto-, hyvinvointi- ja luontohyötyihin. Vaikka viherrakenteen arvot tunnistetaan laajasti ja ne otetaan monin tavoin huomioon kaavoituksessa, tarvitaan lisää mittareita riittävyyden arviointiin. Tämä koskee etenkin tiiviitä asuinalueita ja niiden lähivihreän määrää, jota painottaa myös kansainvälinen 3–30–300-periaate. Tätä tukevat myös EU:n ennallistamisasetus ja maaperästrategia, jotka korostavat latvuspeiton ja läpäisevän maaperän merkitystä kaupungin kasvun ja viherrakenteen yhteensovittamisessa. Tarkastelemme näitä mittareita artikkelissamme ja selvitämme, miten latvuspeiton ja läpäisemättömien pintojen avulla voidaan arvioida asuinalueiden viherrakennetta ja erilaisten rakentamistapojen vaikutusta viherrakenteeseen. Valitsimme Tampereelta kolme rakentamistavaltaan erilaista asuinaluetta: Ranta-Tampellan uuden asuinalueen, Tammelan tiivistyvän ydinkeskustan ja luontoalueelle rakentuneen Hervantajärven esikaupunkialueen. Tarkastelemme koko asuinalueen ja esimerkkikorttelin viherrakennetta paikkatietoanalyysinä ja täydentävin maastohavainnoin. Peilaamme tuloksia verrokkikaupunkien tuloksiin, viherrakenteen riittävyyttä koskevaan tutkimukseen ja kansainvälisiin suosituksiin. Osoitamme, että Tampereen tulokset ovat suosituksiin verrattuna hyvin matalia. Alueiden latvuspeitto on 3,7–28,3 prosenttia ja läpäisemätöntä pintaa 57,3–78,0 prosenttia. Tulokset ovat verrokkikaupunkeihin verrattuna melko samansuuntaisia, mutta läpäisemättömien pintojen osalta jopa korkeampia. Huomattavaa on, että kaikkien esimerkkialueiden tulokset ovat samankaltaisia riippumatta rakentamisen tehokkuudesta tai rakennuspaikasta. Tuomme esille, että kaupunkien kestävä kasvu edellyttää rakennuspaikan ominaispiirteiden ja viherrakenteen vahvempaa huomioonottamista. Latvuspeiton ja läpäisevien pintojen turvaaminen ja kasvattaminen tarjoavat tähän hyvän työvälineen.
Copyright (c) 2026 Jenni Karhapää, Ranja Hautamäki https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Dyykkaaminen moniaistisena kokemuksena – Keräilijän kehollisia taitoja kartoittamassa
Artikkeli tarkastelee dyykkaamista moniaistisena ruumiillisena kokemuksena ja taitona. Tutkimus perustuu aisti- ja autoetnografiseen kenttätyöhön, tutkimuskirjallisuuteen ja sosiaalisen median sisältöihin. Se analysoi dyykkauksen aistikokemuksia suhteessa yhteiskunnallisiin normeihin, stigmatisaatioon ja jätteen käsitteeseen. Dyykkaus näyttäytyy tutkimuksessa toimintana, joka ylittää taloudelliset ja ekologiset motiivit kietoutuen eettisiin, ruumiillisiin ja esteettisiin ulottuvuuksiin. Tutkimus tuo esiin, kuinka aistit – kuten kuulo, haju, maku, tunto, näkö ja kinesteettiset aistituntemukset – ohjaavat dyykkauskäyttäytymistä ja rakentavat kokemuksellista suhdetta ruokaan ja sen arvottamiseen. Dyykkaaminen asemoituu liminaalitilaksi, jossa ruoka on yhtä aikaa sekä arvotonta että arvokasta, puhdasta että epäilyttävää. Työ avaa näkymiä siihen, kuinka ruumiillisuus, aistimellisuus ja kulttuuriset merkitykset risteävät elintarvikkeiden seulomisessa ja käsitteellistämisessä.
Copyright (c) 2026 Kalle Lampela https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Pyhä, paha turve: pyhyys ja perintö energiaturvetuotannon alasajon yhteydessä käytetyissä diskursseissa 2020-luvun Suomessa
Verotuksen muutoksista johtuva energiaturvetuotannon alasajo vuosien 2020 ja 2021 aikana aiheutti turveyrittäjille merkittäviä taloudellisia menetyksiä ja synnytti huomattavaa yhteiskunnallista keskustelua. Tässä artikkelissa olen tarkastellut energiaturvetuotannon alasajon ympärillä käydystä keskustelusta löytyviä diskursseja ja tulkinnut niitä pyhän ja perinnön käsitteiden avulla. Pyhyys tarkoittaa yhteisöllisesti erityiseksi asetettuja asioita, joihin liittyy voimakas normatiivinen ulottuvuus. Perinnön ymmärrän tässä artikkelissa kulttuurisena prosessina, jonka avulla yhteisöt antavat merkityksiä ja rakentavat omaa käsitystään maailmasta. Näin perinnön käsite paljastaa turvetuotantoon liitetyn merkityksellisyyden, ja pyhyyden käsite normatiivisuudellaan tarjoaa selityksen energiaturvetuotannon alasajon synnyttämille voimakkaille reaktioille. Energiaturvetuotantoa sekä puolustettiin että vastustettiin diskursseilla, joissa nimettiin pyhiksi erilaisia asioita: ilmasto, talous, huoltovarmuus, oikeudenmukaisuus ja traditio. Erityisesti turvetuottajat käyttivät traditiodiskurssia merkityksellistämään turvetuotantoa, ei vain elinkeinona, vaan myös tärkeänä elementtinä identiteettinsä ja maailmankatsomuksensa rakentumisessa. Pyrin osoittamaan, että erilaisten (ammatti)ryhmien perinnön ja pyhinä pidettyjen asioiden tunnistaminen ja huomioiminen, saattaa edesauttaa merkittävästi siirtymiä kohti kestävämpää yhteiskuntaa. Jos nämä jäävät huomiotta, seurauksena saattaa olla tulehtunut ja riitaisa murros, jollainen energiaturvetuotannon alasajon yhteydessä koettiin.
Copyright (c) 2026 Joona Vuorinen https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Koulu osana saapumisinfrastruktuuria: ukrainalaispakolaislasten kokemuksia koulutuksellisesta integraatioympäristöstä
Artikkeli tarkastelee koulutuksellista integraatioympäristöä 3.–6.-luokkalaisten ukrainalaisten sotapakolaislasten näkökulmasta. Tutkimusaineisto on kerätty myönteisen tunnistamisen tutkimuksessa kehitetyllä lapsilähtöisellä laadullisella menetelmällä (MAPOLIS) tamperelaisessa alakoulussa joulukuussa 2023. Tutkimukseen osallistui kahdeksan alakoululaista, jotka jakoivat kanssamme kokemuksiaan suomalaisesta koulusta, yhtäältä suhteessa ukrainalaiseen kouluun ja toisaalta osana laajempaa saapumisinfrastruktuuria (arrival infrastructure). Analysoimme heidän ilmaisemiaan kokemuksia holistisen koulutuksellisen integraation mallin avulla huomioiden sosiaalisia, emotionaalisia ja oppimiseen liittyviä tarpeita. Tutkimuksen tulokset kertovat suurelta osin ukrainalaislasten myönteisistä kokemuksista koskien sekä suomalaista koulua että itseä oppijana, mikä luo hyvät lähtökohdat kotoutumiselle. Integroitumista edistävistä tekijöistä keskeisimpinä näyttäytyvät merkitykselliset vertaissuhteet (bonding) sekä siltojen rakentuminen tuloyhteisössä (bridging). Tunnistimme myös, että pakolaisoppilaiden tarpeisiin vastaaminen edellyttää heidän kokemustensa kuulemista ja koetun identiteetin myönteistä tunnistamista; tämän puuttuessa kotouttamistoimet voivat jäädä tehottomiksi ja vieraannuttaa lapsia suomalaisesta yhteiskunnasta. Integroitumista estävissä tekijöissä korostuvat etenkin sosiaalisten suhteiden vähäisyys sekä kielimuuri ja puutteet yksilöllisten tarpeiden huomioimisessa. Tutkimuksemme korostaa kotoutumisen kaksisuuntaisuuden merkitystä koulutuksellisissa integraatioympäristöissä ja laajemmin saapumisinfrastruktuurissa – eli periaatetta, jota suomalaisessa kotouttamispolitiikassa ollaan parhaillaan heikentämässä. Pakolaislasten tarpeisiin vastaamisen kannalta heidän omien kontekstuaalisten kokemustensa kuuleminen näyttäytyy ensisijaisen arvokkaana.
Copyright (c) 2026 Kirsi Pauliina Kallio, Iida Aalto, Aino Lampinen https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Vihreää vai mustaa kultaa? Metsäteollisuuden ja fossiilitalouden symbioosi
Metsäteollisuus esitetään usein vaihtoehtona, jopa itsenäisenä vastavoimana fossiiliteollisuudelle: biotuotteilla korvataan fossiilituotteita ja näin vähennetään talouden fossiiliriippuvuutta ja päästöjä. Historiallisesti metsäteollisuutta ja -taloutta ei tyypillisesti yhdistetä fossiilisiin poltto- ja raaka-aineisiin, vaan Suomen yhteiskunnan nähdään rakentuneen ”puujalan” varaan. Kyseenalaistamme nämä metsäsektoria koskevat näkemykset symbioosin näkökulmasta: nykyaikainen metsäteollisuus ja -talous toimivat ennemmin symbioosissa fossiilitalouden kanssa kuin siitä irrallaan. Tarkastelemme ensiksi Suomen metsäsektorin ympäristö- ja taloushistoriaa sekä tieteen ja teknologian historiaa symbioosiperspektiivistä. Esitämme, että yhteiskunnan puujalkaa on kannatellut toisen maailmansodan jälkeen vanttera ”fossiilijalka”. Toiseksi käsittelemme nykyisen ja tulevan metsäbiotalouden oikeutukselle olennaista korvaamisnarratiivia. Avaamme biotalouden sosioekologisessa tutkimuksessa esitettyä korvaamisnarratiivin kritiikkiä eli mittakaavaongelmaa: kestävät (metsä)biomassat eivät riitä korvaamaan fossiilisia materiaaleja, jos koko talouden skaalaa ei pienennetä tuntuvasti. Näytämme lisäksi, miten korvaamista vaikeuttaa entisestään symbioosi: monien puu- ja fossiilituotteiden hybridisyys ja komposiittiluonne sekä metsäteollisuuden syvät kytkökset fossiilitalouteen.
yhteiskuntatieteellinen ympäristötutkimus
Copyright (c) 2026 Otto Snellman, Sakari Säynäjoki https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Keskustelua metsäkeskustelusta. Polarisaation, oikeudenmukaisuuden ja rationaalisuuden kehykset metsäkeskustelua arvioivassa metapuheessa
Artikkelissa tarkastellaan metsäkeskustelua arvioivan metadiskurssin rakentumista ja merkitystä kamppailussa metsäkeskustelun ja metsäpolitiikan suunnasta. Metadiskurssilla tarkoitetaan metsäkeskustelun osana käytävää keskustelua siitä, minkälaista metsäkeskustelu on. Metadiskurssissa sirpaloitunut metsäkeskustelu tiivistyy tulkintakehyksiksi, jotka auttavat hahmottamaan, mistä keskustelussa on kysymys ja mikä siinä on vialla. Kehysanalyyttisen tutkimuksen aineistona on metsäkeskustelua arvioivaa puhetta sanomalehdistä ja eri tahojen verkossa julkaisemista tiedotteista vuosilta 2023–2025. Tutkimuksen perusteella metakeskustelua kävivät lähinnä metsäalaa lähellä olevat toimijat. Ympäristöjärjestöjen rooli metadiskurssin rakentumisessa oli marginaalinen. Metsäkeskustelun arviointia jäsensi kolme kehystä. Polarisaation kehys ohjasi tarkastelemaan metsäkeskustelua vastakkainasettelua ja keskustelun kärjistymistä valittelevasta näkökulmasta. Oikeudenmukaisuuden kehys kiinnitti huomion metsänomistajien ja metsäalalla työskentelevien arvostukseen ja kohteluun julkisuudessa. Rationaalisuuden kehys tarkensi katseen keskustelun tosiasiapohjaisuuteen ja ideologisiin vääristymiin.
Copyright (c) 2026 Ville Kumpu https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Monilajiset lakimaisemat ja muuttuvat metsäoikeuskäsitykset kolmessa adivasikylässä Intian Madhya Pradeshissa
Tikli Loivarannan väitöstilaisuuden Lectio Praecursoria, Turun yliopisto 27.3.2026.
Copyright (c) 2026 Tikli Loivaranta https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Lakimaantieteellinen tutkimus Intian alkuperäiskansojen metsäoikeuskamppailuista
Copyright (c) 2026 Ari Aukusti Lehtinen https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Kirja-arvio teoksesta: Teea Kortetmäki, Markku Oksanen & Mikko Puumala Kestävyyden filosofia. Gaudeamus, Helsinki. 2025.
Copyright (c) 2026 Nina V. Nygren https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Kirja-arvio Peter Wagnerin teoksesta Carbon Societies: The Social Logic of Fossil Fuels. Polity Press, Cambridge. 2024. (320 s.)
Yhteiskuntatieteellinen ympäristötutkimus
Copyright (c) 2026 Sakari Säynäjoki https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Rajat, turvattomuus ja rehellisyyden politiikka
Viime vuosina rajojen vahvistamisesta on muodostunut keskeinen turvallisuuspoliittinen instrumentti. Fyysisten esteiden rakentaminen, valvontateknologioiden laajentaminen ja rajalainsäädännön kiristäminen ovat palauttaneet rajat poliittisen mielikuvituksen keskiöön aikana, jolloin globalisaation oletettiin hämärtävän niiden merkitystä. Rajatoimet tarjoavat konkreettisia ja helposti viestittäviä ratkaisuja ilmiöihin, jotka koetaan abstrakteiksi ja vaikeasti hallittaviksi, ja niiden vaikuttavuus perustuu usein enemmän symboliseen kuin materiaaliseen ulottuvuuteen. Turvallisuus on kuitenkin poliittisesti ja sosiaalisesti tuotettu kategoria, jonka kautta epävarmuutta jäsennetään ja tehdään hallittavaksi. Turvallistamisen prosessissa uhkia ei ainoastaan tunnisteta, vaan ne nimetään ja kehystetään tavalla, joka oikeuttaa poikkeuksellisetkin toimet osaksi institutionaalista normaalia. Tämä katsaus tarkastelee rajojen vahvistamisen logiikkaa osana myöhäismodernin turvallisuuspolitiikan muutosta ja osoittaa, kuinka rajatoimista on tullut väline valtiollisen toimijuuden ja kontrollikyvyn performoimisessa tilanteissa, joissa niiden käytännöllinen perusta on yhä hauraampi. Rajatoimet viestivät päättäväisyydestä ja hallinnan palauttamisesta, mutta samalla ne tuottavat ja uusintavat hierarkioita ja eriarvoisuuksia, jotka määrittävät, ketkä nähdään uhkana ja kenellä on oikeus liikkua. Rajojen korostaminen siirtää huomiota pois turvattomuuden rakenteellisista lähteistä, joita fyysiset esteet eivät kykene ratkaisemaan. Näin rajojen vahvistaminen näyttäytyy poliittisena tekona, joka tuottaa turvallisuuden tunnetta ja hallinnan vaikutelmaa, mutta kaventaa ymmärrystä turvallisuuden pitkäjänteisistä ja rakenteellisista edellytyksistä. Artikkeli kannustaa kohti rehellisyyden politiikkaa suuntautuvaa turvallisuusajattelua, joka tunnustaa rajatoimien symbolisen luonteen ja painottaa kestävää, rakenteellista turvallisuuden rakentamista tilanteissa, joissa näkyvät toimet tarjoavat vain illuusion hallinnasta.
Residents’ agency and learning - An activity-theoretical study of the development of residents’ agency through learning in neighbourhood development
Virpi Lundin väitöstilaisuuden Lectio Praecursoria, Helsingin yliopisto 20.2.2026
Copyright (c) 2026 KT Virpi Lund https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Pääkirjoitus Alue ja Ympäristö -lehden numeroon 1/2026.
Copyright (c) 2026 Jenni Kuoppa, Minna Santaoja https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Unearthing the Earth: Artistic research on socio-ecological contentions of extractivism
Copyright (c) 2026 Iuliia Gataulina, Natalia Batrakova https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Soidensuojelun osallistaminen ympäristöpolitiikan kokeiluna
This paper presents a case study of state-driven deliberation as a form of environmental governance ex- perimentation. The paper addresses the participatory processes during the drafting of the supplementation programme for mire conservation. The process is analysed as a deliberative experiment in order to develop the governance of mires and peat lands in Finland. Data consists of expert interviews, newspaper articles and drafting documents. We study the precondition of the deliberative process to support experimental culture using qualitative content analysis. We evaluate how and to what extent participatory processes enable elements of experimental culture, such as dialogue, public discussion and learning, and challenge existing policy, institutions and practices. The analysis shows that governance experiments may succeed as long as they are applied to situations that are free of political conflict. In this case democratic principles and nature conservation objectives acted as limiting factors to the experimental culture which links our study to the broader critique of transformations of democracy.
Tuotetun luonnonhiljaisuuden kulttuuriset merkitykset
Metsien ympäristökysymysten kansainvälistyvät tilat Venäjällä
The paper explores the challenges and changes brought to the forest industrial sector in Russia by internationalisation. It analyses the actors affecting the environmental relations of that field of industry, first, in a global setting and, thereafter, in Russia. Russian forests as contested spaces are then examined by introducing the conflict over Karelian forests and the efforts for forest certification in the Nizhegorodsk Region. Theoretically, the paper draws from discussions on relational spaces. It is concluded that while the networks transgressing scalar limits are essentially non-territorial, as a result of negotiations between the actors involved in these networks new territories in the Russian forest landscape are produced.
Lainsäädäntö ja taistelu luonnonvarojen hallinnasta Venäjällä
The governance of natural resources has been a debated issue during the Russian transformation. This article focuses on institutional change in governing Russian natural resources by applying Douglass North’s concept of path-dependency to explain the development of Russian legislation. Since all natural resources were state-owned in the Soviet Union, the first severe conflict over resources did not break out between private and state owners, but between the federal centre and its regions (subjects of the federation). An authoritarian approach to power, combined with the threat of the federation coming apart gradually, gave the federal centre a total victory over the regions. After Russian state-owned companies were privatised, enriching a small group of Russian oligarchs, the pressure to allow private ownership of natural resources has become more intense. This struggle causes constant changes in legislation and leads to ambiguity and insecurity in property rights. The ambiguity of Russian legislation on natural resources, as well as its strict and repressive nature, gives unofficial institutions the main role in enforcement, especially in softening and rationalising the harsh effects of the law.
Kansainvälisen ympäristöyhteistyön vaikuttavuus Luoteis-Venäjällä
Most of the research on effectiveness of international environmental regimes is based on the study of international environmental agreements and their implementation by different countries. In this study, however, the object of study is an international environmental regime in Northwestern Russia which is based on collaboration between national and regional decision-makers, funding agencies and programs. The effectiveness of international environmental regimes has both institutional and environmental dimensions. Institutional effectiveness refers to a regime’s capacity to fulfil the aims set for it. Environmental effectiveness refers to impacts of cooperation on the state of the environment and to the use of natural resources. These two dimensions of effectiveness do not necessarily support each other. In this study the participants in international environmental cooperation in Northwestern Russia have been asked to evaluate the regime and its effectiveness. 50 Russian and 20 Nordic participants have been interviewed for the study during winter 2003–2004. In addition, a questionnaire was sent to project managers working in Northwestern Russia in the fall 2004 and 50 of them responded. This article gives an overview of the results from the interviews and questionnaires. Respondents to interviews and questionnaires consider international environmental cooperation in Northwestern Russia institutionally effective, but they differ in their evaluation of environmental effectiveness.
In the Soviet Union, the movement for natural conservation offered people a channel to act politically. By using environmental NGOs (non-governmental organisations) in St. Petersburg as an example, this article examines what remains of this relative freedom in contemporary Russia and what are the parameters that define the sphere of influence for these organisations. The importance of confidence for the emergence of this influence is also discussed. Findings indicate that the activities of environmental NGOs in Russia are determined mostly by the confidence they have in their own possibilities and in other organisations and actors than by any external conditions. For this confidence to emerge, the NGOs need mainly non-economic resources, which help them to evade the vicious circle created by their dependency on authorities.
Ympäristökonstruktiot periferiassa ja venäläinen resurssikirous – seuraukset suunnittelulle
In the article the development perspectives of a peripheral and socio-economically marginalised, but ecologically valuable, Russian locality are examined. An analysis is made on how two local level administrations construct nature, resource use and environmental questions. These constructions give insights into the future perspectives of environmental planning in peripheral, resource-rich and ecologically central localities in Russia.
Venäjän ympäristö- ja luonnonvarakysymykset tutkimushaasteena
Vaihtoehtoliikuntalajit julkisen tilan valtageometrioissa
Suomalaisen ruokaturvan ulottuvuudet. Sisällönanalyysi ruokaturvasta julkisissa asiakirjoissa
There has been wide public debate about global food security over the decades. Academic research has mainly focused on developing countries, which are most affected by food insecurity. In this context, only a little attention has been paid to the situation in developed countries like Finland. Contributing to filling this gap, this article studies how food security is understood and contextualized in Finland. Food security is explored by the four commonly used dimensions: 1) access, 2) availability, 3) stability (of supply) and 4) utilization. The research data consists of public reports related to food security as published by the ministries, organizations and research institutes. The analysis shows that there is a lack of comprehensive food policy and discussion is sectorally fragmented. According to the results, the access to food is threatened by the environmental change. Growing income disparities and inequality make the availability of food more complicated for underprivileged people. Price fluctuations and the centralized structure of Finnish food retail are negatively affecting food supply and stability. Finally, food utilization refers mainly to public health issues, but on the other hand, it has strong influences on the whole Finnish food culture as well. As a conclusion, in the Finnish context political stability and good governance are the key factors for food security.
Institutionaalista tilaa tuottamassa. Logomo taiteilijoiden ja luovien alojen tilana
Logomo was built in Turku for the various purposes of the Cultural Capital Year in 2011. After this the building has been developed into a versatile center that includes a music hall, a theater, a restaurant, an office for creative industries and studios for artists. The building itself represents a strategy in which old industrial buildings are converted for cultural purposes. In this article, I examine how space is produced in the studios of artists and in the office area of creative industries. I use the idea of relational space to examine interactions taking place in different spaces. Additionally, by using the concept of institutional space, it is possible to study the practices and regulations that affect the use of those spaces. The article illustrates how people are re-making institutional space and what kind of practices and interrelationships between different actors are producing spaces.
Se metsä on täynnä kyyneleitäni. Luonnon hyvinvointimerkityksiä jäljittämässä
This article studies nature stories that were collected by a public call. People were asked to tell about their own experiences, and describe, how nature has supported their wellbeing. Data materials include 29 stories, resulting 65 pages in all. Mostly the findings were consistent with former studies. Experiencing the quietness and calmness of nature areas and being able to smooth down was important for many writers. Some of the writers had experienced various life crises. For them, it was especially important to find safe and peaceful environments, where they could focus on their inner feelings and thoughts. Animal friends, who were staying near and sharing the difficult moments, were also greatly appreciated. As with the former studies, people were able to participate in more demanding activities, when they get better. While being free to choose the topics of nature stories, people could tell about those moments that were most important for them. They covered a wide range of different situations including however always some specific personal aspect. A connection between the inner world of the person and the observation of the surroundings was there to make them specific and memorable moments.
Kaupunkiviljely kokeiluna ja liiketoimintana